<p>Oxid uhličitý (CO2) je bezbarvý plyn bez chuti a zápachu, který je běžnou součástí zemské atmosféry (0,04%). Mezi nejvýznamnější antropogenní zdroje uhlíku patří jakékoliv spalování uhlíkatých látek (od dopravy, průmysl, k&nbsp;domácím topeništím) a jeho úniky z&nbsp;výrobků, ve kterých je obsažen. V&nbsp;atmosféře oxid uhličitý pohlcuje infračervené záření a přispívá tak ke vzniku tzv. skleníkového efektu. Běžné koncentrace oxidu uhličitého jsou neškodné, krátkodobá expozice větším dávkám může způsobit bolest hlavy, závratě, dýchací potíže, třes, zmatenost a zvonění v uších. Vyšší expozice pak může způsobit křeče, kóma a smrt.
Oxid uhličitý je v&nbsp;podstatě jediným přirozeným zdrojem uhlíku pro veškerý život; v&nbsp;před-průmyslových dobách byl obsah tohoto plynu regulován především fotosyntetizujícími organizmy (bakterie, rostliny). Tito tzv. producenti jsou schopni utvářet složité uhlovodíky z&nbsp;oxidu uhličitého a vody. Oxid uhličitý se hodí k nejrůznějším průmyslovým účelům jak v plynném i pevném (v menší míře kapalném) skupenství. Používá se při sycení nápojů, jako chladící médium, v&nbsp;chemickém průmyslu slouží jako základní surovina řady organických látek, uplatňuje se jako ochranný plyn při svařování, v&nbsp;hasicích přístrojích i v&nbsp;zemědělství jako podpora růstu rostlin.</p><h5>Ohlašovací prahy</h5><table><thead><th>Látka</th><th>Ovzduší</th><th>Voda</th><th>Půda</th><th>Odpady</th></thead><tbody><tr><td> oxid uhličitý (CO2)</td><td> 100000000 kg/rok</td><td>  kg/rok</td><td>  kg/rok</td><td>  kg/rok</td></tr></tbody></table>