<p>Kyanovodík (HCN) je za normálních podmínek bezbarvá, těkavá kapalina typického mandlového zápachu. V&nbsp;průmyslu má HCN bohaté využití jako prekurzor dalších organických sloučenin (aceton, EDTA, NTA aj.). Hlavními zdroji znečištění HCN je metalurgický, chemický průmysl a spalovací procesy (převážně plasty s&nbsp;obsahem dusíku). Člověk může být HCN vystaven vdechnutím, pozřením akožním kontakem. HCN patří k&nbsp;nejrychlejším jedům; po inhalaci nastává smrt do několika sekund. HCN je schopen procházet buněčnou stěnou a vazbou na trojmocné železo dýchacím řetězci znemožňuje průběh oxidačních procesů. Po nevolnosti, křečích, pálení nosohltanu vše končí smrtí udušením.
HCN byl poprvé popsán na sklonku 18. století. HCN se přirozeně nachází v&nbsp;peckách některého ovoce (jablka, hrušky, třešně) a samozřejmě hořkých mandlí. Z&nbsp;HCN se vyrábějí pro průmysl velmi důležité sloučeniny kyanid draselný a sodný. Uplatnění nalézá i při kalení oceli, výrobě výbušnin, nebo barvení. Byl používán jako pesticid, v&nbsp;EU však není k&nbsp;tomuto účelu registrován. Za 2. světové války byl používán jako smrtící plyn v&nbsp;plynových komorách (Zyklon B). V&nbsp;atmosféře je kyanid často volně rozptýlen. V&nbsp;půdě i vodě tvoří kyanidy, které jako kyanovodík těkají zpět do atmosféry. HCN je v&nbsp;různé míře toxický pro všechny živé organizmy.</p><h5>Ohlašovací prahy</h5><table><thead><th>Látka</th><th>Ovzduší</th><th>Voda</th><th>Půda</th><th>Odpady</th></thead><tbody><tr><td> kyanovodík (HCN)</td><td> 200 kg/rok</td><td>  kg/rok</td><td>  kg/rok</td><td>  kg/rok</td></tr></tbody></table>