<p>Sloučeniny cínu s&nbsp;uhlíkem nazýváme organickými sloučeninami cínu. Jde o člověkem vytvořené látky, které nacházejí uplatnění zejména jako stabilizátory při výrobě plastů. Do prostředí jsou organocíny uvolňovány při výrobě, použití a likvidaci. Organocíny mají významnou schopnost bioakumulace. Člověk může být organocínům vystaven vdechnutím, pozřením a kožním kontaktem. Toxické účinky organocínů závisí na konkrétní sloučenině. U lidí bylo po expozici sledováno podráždění kůže, očí, dýchací soustavy i trávicí soustavy. Organocíny působí negativně na nervovou soustavu a narušují hormonální systém. V&nbsp;extrémních dávkách může být jejich požití smrtelné. U zvířat byl sledován také negativní vliv na imunitní a reprodukční systém.
Organocíny najdeme v&nbsp;obalech potravin, plastových trubkách, jsou součástí pesticidů, barev, ochranných nátěrů i přípravků proti hlodavcům. Mezi nejnebezpečnější látky patří tributylcín, používaný jako složka ochranných nátěrů ponořených konstrukcí před růstem řas i jako prostředek na ochranu dřeva. Často kontaminují odpadní vody. V&nbsp;atmosféře jsou organocíny navázány na pevné částice, podléhají suchá a mokré depozici zpět na zemský povrch. V&nbsp;půdě jsou pevně fixovány. Ve vodě jsou vázány v&nbsp;sedimentech, nebo mohou vytvářet tenkou vrstvu u hladiny. Jako dobře rozpustné látky tvoří dle podmínek různé sloučeniny. Biodegradace je základní rozkladný proces organocínů, za nepřítomnosti vzduchu může být poločas rozpadu až několik let.</p><h5>Ohlašovací prahy</h5><table><thead><th>Látka</th><th>Ovzduší</th><th>Voda</th><th>Půda</th><th>Odpady</th></thead><tbody><tr><td> sloučeniny organocínu (jako celkové Sn)</td><td>  kg/rok</td><td> 50 kg/rok</td><td> 50 kg/rok</td><td>  kg/rok</td></tr></tbody></table>